ОСОБЛИВОСТІ ОРГАНІЗАЦІЇ МУНІЦИПАЛЬНОЇ ВЛАДИ В СУЧАСНІЙ УКРАЇНІ: ПРОБЛЕМИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ РОЗВИТКУ
У статті досліджено особливості організації муніципальної влади в сучасній Україні, розкрито теоретичні засади місцевого самоврядування, проаналізовано його основні моделі та концепції. Визначено проблеми функціонування муніципальної влади в умовах воєнного стану, зокрема недосконалість нормативної бази, кадровий дефіцит і фінансові обмеження територіальних громад. Обґрунтовано напрями реформування системи місцевого самоврядування на засадах децентралізації, прозорості, підзвітності та цифрової трансформації. Показано, що ефективна організація муніципальної влади потребує поєднання правових реформ, розвитку управлінських кадрів й активної участі громадян в ухваленні рішень.
Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТАТУС ТА РОЛЬ СУДОВОГО ПРЕЦЕДЕНТУ В КРАЇНАХ ЄВРОПЕЙСЬКОГО КОНТИНЕНТАЛЬНОГО ПРАВА
У статті досліджено сучасний статус і трансформацію судового прецеденту в європейських правових системах. Обґрунтовано формування «європейського прецедентного простору», у межах якого поєднуються національні та наднаціональні практики, зокрема правові позиції Європейського суду з прав людини. Отримані результати розширюють доктринальне бачення судового прецеденту як правового феномену, що поєднує властивості нормативності та компенсаторності в системі джерел національного, наднаціонального й інтеграційного права.
ПОЛІТИЧНІ ПАРТІЇ ТА ІНШІ ІНСТИТУТИ ГРОМАДЯНСЬКОГО СУСПІЛЬСТВА У СИСТЕМІ РЕАЛІЗАЦІЇ КОНСТИТУЦІЙНОГО КУРСУ НА НАБУТТЯ ПОВНОПРАВНОГО ЧЛЕНСТВА УКРАЇНИ В ЄВРОПЕЙСЬКОМУ СОЮЗІ ТА В ОРГАНІЗАЦІЇ ПІВНІЧНОАТЛАНТИЧНОГО ДОГОВОРУ
Статтю присвячено комплексному аналізу ролі політичних партій та інших інститутів громадянського суспільства у механізмі реалізації конституційного курсу України на набуття повноправного членства в Європейському Союзі та Організації Північноатлантичного договору. Досліджено конституційно-правові засади європейської та євроатлантичної інтеграції України, зокрема значення відповідних положень Конституції України для формування стратегічних зовнішньополітичних орієнтирів держави. Проаналізовано правовий статус політичних партій як суб’єктів політичної участі, що забезпечують формування, висловлення та інституціоналізацію політичної волі громадян щодо європейського і євроатлантичного вибору України. Зроблено висновок, що ефективна реалізація визначеного Конституцією України інтеграційного курсу неможлива без інституційного розвитку політичних партій, активного залучення громадянського суспільства та послідовної співпраці цих суб’єктів з органами державної влади.
КОНЦЕПТ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ЦІЛІСНОСТІ В ПРАВОВІЙ ДОКТРИНІ УКРАЇНСЬКОЇ ПОЛІТИЧНОЇ ЕМІГРАЦІЇ ХХ СТ.
Статтю присвячено дослідженню концепту територіальної цілісності в правовій доктрині української політичної еміграції XX століття. На основі історико-правового підходу сформовано та обґрунтовано еволюцію поглядів провідних еміграційних мислителів – В’ячеслава Липинського, Степана Рудницького, Миколи Шлемкевича, Лева Бачинського, Миколи Сціборського – щодо територіальної цілісності, соборності та природного права нації. Здійснено комплексний аналіз джерел правової доктрини еміграції, включно з політико-правовими документами, науковими публікаціями та філософськими працями, що дало змогу з’ясувати їх вплив на сучасні конституційні та міжнародно-правові підходи до захисту державного суверенітету України. Визначено, що концепти територіальної цілісності та соборності, сформовані в умовах бездержавності й зовнішнього поневолення, зберігають актуальність і сьогодні, забезпечуючи методологічну основу для сучасного конституціоналізму, національної безпеки та державної політики у відповідь на агресію Російської Федерації проти України.
ІНФОРМАЦІЙНА ВІЙНА В УМОВАХ ЗБРОЙНОГО КОНФЛІКТУ: МОВНИЙ ТА КОГНІТИВНИЙ ВИМІРИ
У статті здійснено спробу проаналізувати мовні та когнітивні аспекти російсько-української інформаційної війни й дослідити їх вплив на свідомість громадян на основі всебічного системного аналізу складників інформаційні війни в історії та сьогоденні, виокремлення лінгвокогнітивних параметрів дискурсу інформаційної війни й подальший вплив на свідомість суспільства; вивчення мовленнєвих стратегій впливу на формування громадської думки. Важливим аспектом є аналіз міжнародної співпраці для ефективного протистояння інформаційним загрозам.
ЕВОЛЮЦІЯ КОНЦЕПЦІЇ ДЕРЖАВИ ПІД ВПЛИВОМ ПРАВА ЄВРОПЕЙСЬКОГО СОЮЗУ ТА СТАНДАРТІВ ЄВРОПЕЙСЬКОЇ КОНВЕНЦІЇ З ПРАВ ЛЮДИНИ
Статтю присвячено дослідженню еволюції концепції держави під впливом права Європейського Союзу та стандартів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обґрунтовано, що сучасні європейські інтеграційні процеси зумовлюють трансформацію класичних теоретико-правових уявлень про державу як носія абсолютного суверенітету та єдиного центру публічної влади. Проаналізовано вплив принципів примату та прямої дії права Європейського Союзу на обмеження державного суверенітету, а також значення доктрини позитивних і негативних зобов’язань держави, сформованої у практиці Європейського суду з прав людини, для переосмислення функцій публічної влади. Визначено перспективні напрями подальших наукових досліджень, пов’язані з розвитком теорії держави і права в умовах європейської інтеграції.
ГЕНЕЗА СУДУ ПРИСЯЖНИХ У ПРАВОВІЙ СИСТЕМІ УКРАЇНИ
У статті досліджується генеза суду присяжних у правовій системі України з урахуванням історичних етапів розвитку правових інститутів. Проаналізовано витоки та еволюцію суду присяжних від звичаєвого права і судових практик Давньої Русі до сучасного стану, а також особливості його функціонування в різні історичні періоди. Окреслено позитивні й проблемні аспекти інституту та можливості використання історичного досвіду для вдосконалення сучасного судочинства. Обґрунтовано, що сучасна модель суду присяжних в Україні сформувалася на основі історичних традицій, однак потребує подальшого розвитку. Історико-правовий аналіз дає змогу виокремити як позитивні практики народної участі в здійсненні правосуддя, так і проблемні чинники, зокрема обмеження доступу громади та адміністративний вплив. Підкреслено теоретичне й практичне значення дослідження історії суду присяжних для підвищення ефективності, прозорості та легітимності сучасного кримінального судочинства.
ВОЄННИЙ СТАН В УКРАЇНІ: КОНСТИТУЦІЙНО-ПРАВОВІ ВИКЛИКИ ДЛЯ ДЕМОКРАТІЇ1
У статті досліджуються виклики для демократії, що створюються правовим режимом воєнного стану. Авторка наголошує, що надзвичайний стан об’єктивно обмежує права та свободи людини, а тривалі правові режими надзвичайного й воєнного стану кидають виклик демократичним цінностям. Зосередження повноважень у виконавчій гілці загрожує реалізації принципу розподілу влади, а відмова від проведення виборів – ротації влади. У дослідженні аналізується міжнародний досвід та робиться висновок про роль судової гілки влади в забезпеченні балансу влади. Розглядається проблема пропорційності обмежувальних заходів держави надзвичайним загрозам та роль судів у визначенні пропорційності. У дослідженні зроблено висновок, що Україна в умовах воєнного стану зберегла демократичні інститути та демонструє відданість демократичним цінностям, але знайти баланс між збереженням демократичних цінностей та гарантуванням безпеки під час війни – це складний процес, що потребує постійного моніторингу.
НАПРЯМИ ПРОТИДІЇ ПРАВОВОМУ НІГІЛІЗМУ Й ПІДВИЩЕННЯ ПРАВОВОЇ КУЛЬТУРИ В УМОВАХ ЗБРОЙНОГО КОНФЛІКТУ ВИСОКОЇ ІНТЕНСИВНОСТІ
Метою статті є визначення напрямів протидії правовому нігілізму й підвищення правової культури в умовах збройного конфлікту високої інтенсивності. Установлено, що на рівень правової свідомості українського суспільства негативно впливають чотири групи факторів, які діють протягом тривалого часу, та надано їх характеристику. Особливу увагу приділено факторам, пов’язаним з повномасштабною російською збройною агресією. Обґрунтовано, що велика роль у збереженні правової культури в умовах повномасштабної російської збройної агресії належить громадянському суспільству та науковій спільноті.
КЛАСИФІКАЦІЯ СУБ’ЄКТІВ ОРГАНІЗАЦІЇ ТА ПРОВАДЖЕННЯ ОСВІТНЬОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В ЗАКЛАДАХ ВИЩОЇ ОСВІТИ ЗІ СПЕЦИФІЧНИМИ УМОВАМИ НАВЧАННЯ В УКРАЇНІ
Статтю присвячено класифікації суб’єктів організації та провадження освітньої діяльності в закладах вищої освіти зі специфічними умовами навчання. Наголошено, що ефективність функціонування закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання безпосередньо залежить від чіткого визначення системи суб’єктів, які забезпечують організацію та провадження в них освітньої діяльності, а також удосконалення їх правового статусу. Виокремлено дві великі групи суб’єктів залежно від їх призначення – організаторів освітньої діяльності (суб’єкти, які забезпечують організацію освітньої діяльності в закладах вищої освіти зі специфічними умовами навчання) та безпосередніх її провайдерів (суб’єкти провадження освітньої діяльності в закладах вищої освіти зі специфічними умовами навчання).
СУТНІСТЬ ПОНЯТТЯ «ГАРЯЧІ СЛІДИ» ЯК КРИМІНАЛІСТИЧНОЇ КАТЕГОРІЇ
Стаття присвячена визначенню сутності поняття «гарячі сліди» як криміналістичної категорії. Сутність «гарячих слідів» визначається, спираючись на широке розуміння сліду як джерела криміналістично-значущої інформації про злочин, положення теорії інформації та інформаційних процесів як теоретичної бази для досліження механізму слідоутворення інформації та виходячи з наступних п’яти ознак, властивих процесу утворення інформації: 1) достовірність; 2) повнота, 3) своєчасність; 4) актуальність; 5) об’єктивність (адекватність). Методологічно доречним вважається використовувати щодо строку розслідування «за гарячими слідами» словосполучення «у найкоротший строк». Такий підхід відповідатиме застосовуваній у міжнародній поліцейській практиці концепції «золотого часу» (англ. golden hour). Під «гарячими слідами» розуміють особливу категорію джерел криміналістично-значущої інформації про злочин, що виникає безпосередньо в процесі його підготовки, вчинення або одразу після події й характеризується відносною статичністю, підвищеною концентрацією, повнотою, оперативністю (своєчасністю й актуальністю) та пізнавальною цінністю, що забезпечує можливість у найкоротший строк встановити механізм злочинної події, особу злочинця та здійснити його затримання шляхом розв’язання широко спектру ідентифікаційних, діагностичних (ситуаційних) криміналістичних завдань.
ПРОБЛЕМАТИКА ЗБЕРЕЖЕННЯ АДВОКАТСЬКОЇ ТАЄМНИЦІ ПІД ЧАС ПРОВЕДЕННЯ ОБШУКУ В ПРИМІЩЕННЯХ АДВОКАТА
Стаття присвячена проблематиці збереження адвокатської таємниці під час проведення обшуку в приміщеннях адвоката. Зазначено, що в Україні спостерігається тривожна тенденція до зростання кількості обшуків у приміщеннях адвоката, трапляються випадки, коли ігнорується той факт, що адвокати можуть здійснювати свою діяльність не індивідуально, а в межах адвокатських об’єднань чи компаній. Досліджено основні порушення при проведенні обшуків у житлових приміщеннях і володіннях громадян на етапі досудового розслідування. Виокремлені порушення, що стосуються недотримання вимог процесуальної форми, передбачених КПК України під час проведення обшуку у приміщеннях, де здійснюється професійна діяльність адвоката. Сформовано пропозиції щодо шляхів дотримання адвокатської таємниці під час проведення обшуку в приміщеннях адвоката.
ДИСТАНЦІЙНІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ НА ДОСУДОВОМУ ПРОВАДЖЕННІ: ПРОБЛЕМИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ
Інтенсивний розвиток інформаційних технологій детермінує якісні зміни суспільних практик у всіх сферах життєдіяльності, у тому числі діяльності правоохоронних та судових органів. Технологічний розвиток, виклики воєнного стану, інші загрози безпеці, міграція – фактори, які актуалізують потребу дослідження процесуальних аспектів упровадження цифрових технологій у практику діяльності органів досудового розслідування. Із прийняттям Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) було запроваджено регламентацію дистанційних процесуальних дій на різних стадіях кримінального провадження, зокрема під час досудового розслідування. Водночас практика їх застосування досі не набула широкого поширення, а нормативно-правове регулювання цього інституту залишається недостатньо розвиненим: відсутні єдині стандарти проведення дистанційних дій, не врегульовані питання автентифікації учасників, захисту інформації та конфіденційності. У статті проведено комплексний аналіз проблем правового забезпечення дистанційного провадження, виявлено положення, що містять колізії та прогалини. Використано практику застосування дистанційних форм проведення процесуальних дій під час досудового розслідування, виокремлено аспекти перспективного розвитку процесуального інституту дистанційного провадження та напрямки наукових розвідок, а також надано пропозиції щодо удосконалення окремих положень КПК.
СЛІДОВА КАРТИНА ЯК ОСНОВНИЙ ЕЛЕМЕНТ КРИМІНАЛІСТИЧНОЇ ХАРАКТЕРИСТИКИ НАСИЛЬНИЦЬКОГО ЗНИКНЕННЯ
Слідова картина насильницького зникнення є ключовим елементом криміналістичної характеристики цього виду правопорушення, проте її теоретичне та практичне осмислення залишається недостатнім. У статті досліджено особливості утворення матеріальних та ідеальних слідів, їхню роль у відтворенні хронології подій, встановленні обставин злочину та ідентифікації осіб, причетних до правопорушення. Встановлено, що на початковому етапі розслідування домінують ідеальні сліди, що пояснюється обмеженим часом вчинення, обмеженим колом очевидців та ухиленням від надання показань. Окремо розглянуто проблему обмеженості матеріальних слідів у місцях застосування насильства через їх можливе знищення або маскування, що підкреслює необхідність системного огляду місця події та розширення пошуку на місця підготовки, переміщення, утримання й приховування наслідків злочину. У підсумку сформульовано рекомендації щодо класифікації слідів за формою, змістом, місцем прояву та механізмом слідоутворення, що сприятиме системному підходу до їх виявлення, фіксації та оцінки.
ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ПІД ЧАС ГУМАНІТАРНОГО РОЗМІНУВАННЯ: РОЛЬ БЕЗПІЛОТНИХ СИСТЕМ В УКРАЇНІ
Стаття присвячена ролі інноваційних технологій, насамперед безпілотних систем (дронів), у процесі гуманітарного розмінування в Україні в умовах повномасштабної збройної агресії росії. Розкрито актуальність проблеми та окреслено ключові виклики, серед яких: складний рельєф і змішане забруднення; гострий дефіцит сертифікованих саперів; недостатнє матеріально-технічне забезпечення; погодні та логістичні обмеження; високі ризики для персоналу при традиційних методах роботи. Особливу увагу приділено впровадженню безпілотних систем як провідного інноваційного інструменту. Наведено огляд сучасних моделей дронів. Зроблено висновок про необхідність поєднання технологічних рішень, міжнародної підтримки та розвитку національної системи протимінної діяльності для прискорення відновлення територій, повернення земель у господарський обіг та зменшення ризиків для населення.
ПРОВЕДЕННЯ НСРД, ЩО ПОВ’ЯЗАНІ ІЗ ВТРУЧАННЯМ У ПРИВАТНЕ СПІЛКУВАННЯ, З МЕТОЮ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СПЕЦІАЛЬНОГО СЛІДЧОГО ЕКСПЕРИМЕНТУ
У статті розглянуто проблемні питання та процедури проведення під час спеціального слідчого експерименту забезпечувальних НСРД: аудіо-, відеоконтроль особи; аудіо-, відеоконтроль місця; спостереження за особою, річчю або місцем; обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж; зняття інформації з електронних інформаційних систем. Зроблено висновок про необхідність проведення зазначених НСРД, залучення до проведення спеціального слідчого експерименту ряду суб’єктів. Класифіковано види спеціального слідчого експерименту залежно від критеріїв: за суб’єктами ініціації та проведення; залежно від порядку отримання дозволів на проведення; залежно від комплексності проведення; за залученням сторонніх осіб; за обмеженням за термінами проведення; за використанням засобів НСРД.
ПІДСТАВИ ЗУПИНЕННЯ ДОСУДОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ В КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ ЩОДО НЕПОВНОЛІТНІХ
Автором проаналізовано шлях до формування, а також перспективи реалізації стратегічних цілей, задекларованих у Національній стратегії захисту прав дитини у сфері юстиції на період до 2028 року. Зауважено на тому, які саме пілотні проєкти запроваджено та реалізовуються в Україні й спрямовані на імплементацію міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини, в практичну діяльність. Особливу увагу приділено стану реалізації пілотного проєкту – Програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими в учиненні кримінального правопорушення, перебігу його реалізації та проблемі відсутності належного нормативно-правового врегулювання результатів застосування вказаної Програми. Обґрунтовано значення відновних процедур для неповнолітніх у кримінальному провадженні, необхідність доповнення підстав для зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні щодо неповнолітніх такою, як виконання умов медіаційної угоди. Звернено увагу на передбачений Стратегією інститут виведення неповнолітнього з кримінального провадження. Акцентовано увагу на необхідності зупинити досудове розслідування в кримінальних провадженнях про правопорушення у зв’язку з початком процедури виведення неповнолітнього з кримінального провадження.
ПРАВОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПІДПРИЄМНИЦЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
У статті досліджується трансформація правового забезпечення підприємницької діяльності в Україні в умовах скасування Господарського кодексу України та переорієнтації правового регулювання в площину приватного права. Обґрунтовується необхідність переосмислити роль адміністративного права та держави в забезпеченні підприємництва з позицій людиноцентристської моделі публічного управління. Акцентується увага на проблемі досягнення балансу між публічними інтересами держави та приватними інтересами суб’єктів підприємницької діяльності, зокрема шляхом обмеження дискреційних повноважень органів влади, удосконалення адміністративних процедур і підвищення передбачуваності управлінських рішень.
НОВІ ПІДХОДИ ДО ПРОЦЕСУ РЕАБІЛІТАЦІЇ ТА ПРАЦЕВЛАШТУВАННЯ ВЕТЕРАНІВ ВІЙНИ: ПРАВОВИЙ ТА СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНИЙ АСПЕКТ
Стаття присвячена вивченню проблемних питань, що виникають в процесі реабілітації ветеранів війни та їх подальшого працевлаштування в контексті правового та соціально-економічного аспекту. Акцентується увага на змістовності напрямків впливу реабілітаційних заходів на процеси працевлаштування ветеранів, деталізуються складові правової площини, визначено особливості соціально-економічної реабілітації. Окрему увагу приділено питанням процесу працевлаштування ветеранів війни та діючим державним програмам. Запропоновано авторське бачення розуміння сутності механізму працевлаштування ветеранів війни з окресленням переваг доцільності його адаптації в сучасних умовах. За результатами дослідження обґрунтовується необхідність внесення змін до норм чинного законодавства з метою всебічної підтримки ветеранів війни та впровадження соціальних програм, що сприятимуть не лише відновленню й стійкості в надзвичайних умовах, а й економічному відновленню країни.
ВПЛИВ МІЖНАРОДНИХ (ЄВРОПЕЙСЬКИХ) СТАНДАРТІВ НА РОЗВИТОК ТРУДОВИХ ВІДНОСИН В УКРАЇНІ
У статті досліджено процес гармонізації трудового законодавства України з європейськими стандартами в контексті євроінтеграційного курсу держави. Проаналізовано основні напрями адаптації: визначення принципів трудового права, забезпечення гендерної рівності та недискримінації, гарантування безпеки праці. Окрему увагу приділено змісту міжнародних та європейських трудових стандартів, сформованих у межах МОП, Ради Європи та Європейського Союзу. Розкрито їх роль у забезпеченні фундаментальних прав працівників. Показано, що міжнародні трудові стандарти мають багаторівневу структуру та характеризуються гнучкістю змісту, форми й застосування. Підкреслено значення узгодження національних норм із принципами європейського трудового права для формування ефективної системи організації праці та захисту прав людини.
КОМПЛЕКСНІСТЬ У ФОКУСІ МІЖСИСТЕМНОЇ ВЗАЄМОДІЇ НАУК КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВОГО ЦИКЛУ
У статті на підставі результатів емпіричного та поглибленого теоретичного дослідження, ураховуючи загальнонаукову методологію системного підходу, сформульовано авторські судження щодо місця та міжсистемних зв’язків різних галузей знання, які входять до системи наук кримінально-правового циклу. Основний акцент здійснено на взаємодії між кримінальним правом та кримінологією. Акцентовано увагу на емуляції, що має місце між ними.
ЗАГАЛЬНІ ЗАХОДИ ВІКТИМОЛОГІЧНОГО ЗАПОБІГАННЯ НАСИЛЬНИЦЬКИМ ЗЛОЧИНАМ ПРОТИ СТАТЕВОЇ СВОБОДИ ТА СТАТЕВОЇ НЕДОТОРКАНОСТІ ДИТИНИ
У статті здійснено комплексний науковий аналіз загальних заходів віктимологічного запобігання насильницьким злочинам проти статевої свободи та статевої недоторканості дитини з урахуванням сучасних кримінологічних підходів і потреб удосконалення державної політики у сфері захисту прав дитини. Доведено, що загальні заходи віктимологічного запобігання мають комплексний і міждисциплінарний характер та охоплюють правові, соціальні, освітні й психологічні інструменти, спрямовані на формування безпечного середовища для дітей, підвищення рівня їх поінформованості щодо ризиків насильства, а також удосконалення механізмів раннього виявлення загроз статевій свободі та статевій недоторканості. Окрему увагу приділено доцільності впровадження регіональних програм віктимологічного прогнозування рівня віктимізації дітей, а також створення спеціального фонду відшкодування шкоди потерпілим від злочинів із визначенням альтернативних джерел його фінансування.
ОСОБИ – НОСІЇ ОПЕРАТИВНО ЗНАЧУЩОЇ ПОВЕДІНКИ ПІД ЧАС ВЧИНЕННЯ ЕКОЛОГІЧНИХ ЗЛОЧИНІВ У СФЕРІ НАДРОВИКОРИСТАННЯ
У статті зазначено, що проблема нанесення шкоди довкіллю внаслідок незаконного видобутку корисних копалин пов’язана з надприбутковістю цього незаконного промислу, участю посадових осіб (правоохоронних та природоохоронних органів), які забезпечують безперешкодне здійснення протиправної діяльності, а також із відвертим нехтуванням умовами безпеки природного середовища в процесі надровикористання. Виокремлено осіб – носіїв оперативно значущої поведінки, до яких належать такі категорії: відповідальні працівники суб’єктів надровикористання, які за характером своєї діяльності зобов’язані дотримуватися правил екологічної безпеки чи контролювати їх виконання іншими особами; службові особи та відповідальні працівники суб’єктів господарювання, які забезпечують виконання правил екологічної безпеки для суб’єктів надровикористання; службові особи екологічного контролю; рядові працівники суб’єктів надровикористання, які можуть скоювати екологічні злочини як за своєю ініціативою, так і за вказівкою своїх керівників; особи, які здійснюють незаконний видобуток корисних копалин; спеціально уповноважені особи, які відповідають за проведення будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на об’єктах (землях, водних об’єктах, ПЗФ тощо), які мають природоохоронний статус.
КОНФІДЕНЦІЙНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО У ПРОВЕДЕННІ КОНТРОЛЮ ЗА ВЧИНЕННЯМ ЗЛОЧИНУ: ТЕОРЕТИЧНІ АСПЕКТИ
У статті проаналізовані проблемні питання щодо використання конфіденційного співробітництва у проведенні різних форм контролю за вчиненням злочину. Зазначено, що конфіденційне співробітництво – це законодавчо визначена діяльність прокурорів, слідчих, працівників оперативних підрозділів з іншими особами, які в межах кримінального провадження надають допомогу на умовах конфіденційності або залучені до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Стверджується, що використовуючи конфіденційну допомогу громадян, правоохоронні органи отримують значущу інформацію, яка сприяє реалізації завдань оперативно-розшукової діяльності та кримінального провадження. Наголошується, що напрями використання правоохоронними органами негласних працівників у проведенні контролю за вчиненням злочину залежать від форм такої негласної слідчої (розшукової) дії, а також від можливостей осіб, які надають конфіденційну допомогу.
ПРАВОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ РОЗВИТКУ СОНЯЧНОЇ ЕНЕРГЕТИКИ ЯК СКЛАДНИКА ЕНЕРГЕТИЧНОЇ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ
У статті проведено всебічний науково-правовий аналіз публічно-правових основ розвитку, виробництва та реалізації сонячної електроенергії в Україні в умовах воєнного стану, післявоєнного відновлення та інтеграції в європейський енергетичний простір. Зазначено, що кліматичні зміни, обмеженість традиційних енергоресурсів, висока залежність країни від імпортних енергоносіїв та руйнування енергетичної інфраструктури через збройну агресію російської федерації роблять розвиток відновлюваної енергетики ключовим чинником для забезпечення енергетичної безпеки та сталого розвитку України. Особливий акцент зроблено на сонячній енергетиці як найбільш прогресивному та перспективному напрямі у сфері використання відновлюваних джерел енергії. Оцінено чинну нормативно-правову базу, що регулює питання альтернативної та відновлюваної енергетики. Аргументовано необхідність упровадження послідовної, стабільної і прозорої енергетичної політики у сфері сонячної енергетики як базису для забезпечення енергетичної незалежності, сталого розвитку та екологічної безпеки держави.
ВІЙСЬКОВЕ МАЙНО ЯК ОБ’ЄКТ АДМІНІСТРАТИВНО-ПРАВОВИХ ВІДНОСИН В УКРАЇНІ
У статті здійснено комплексне адміністративно-правове дослідження військового майна як особливого об’єкта публічно-правового регулювання в Україні. Розкрито сутність військового майна крізь призму категорії об’єкта адміністративно-правових відносин, визначено його правову природу, характерні ознаки та місце у системі державної власності. Проаналізовано законодавчі та доктринальні підходи до розуміння військового майна, обґрунтовано необхідність розширеного адміністративно-правового тлумачення цієї категорії з урахуванням функціонування сектору безпеки і оборони. Визначено коло суб’єктів адміністративно-правових відносин щодо військового майна, розкрито їх повноваження у сфері управління, обліку, використання, відчуження та списання такого майна. Окрему увагу приділено особливостям правового режиму військового майна в умовах воєнного стану, а також адміністративно-правовим механізмам примусового відчуження, реквізиції та спрощеного списання майна у бойових умовах. Виявлено проблемні аспекти правового регулювання у сфері публічного адміністрування військового майна, зокрема щодо контролю, підзвітності, запобігання зловживанням і корупційним ризикам. Запропоновано напрями вдосконалення адміністративно-правового забезпечення управління військовим майном в Україні.
ПИТАННЯ БЕЗБАР’ЄРНОСТІ В АДМІНІСТРАТИВНОМУ СУДОЧИНСТВІ УКРАЇНИ
Проблеми можливості реалізації в Україні конституційних прав і свобод людини та громадянина по-новому зазвучали в розрізі ухваленої 2021 року Національної стратегії зі створення безбар’єрного простору в Україні на період до 2030 року (далі – Стратегія). Станом на сьогодні Стратегія діє в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2025 р. № 294-р. Як наголошується у вступі до Стратегії, «відповідно до Конституції України, людина, її життя і здоров’я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Водночас перед багатьма громадянами України постає низка бар’єрів у реалізації своїх прав… Відсутність безбар’єрного середовища не лише створює проблеми для мільйонів громадян, а й призводить до загального погіршення добробуту кожної людини».
ЕВОЛЮЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНО-ПРАВОВОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ЗА ДОМАШНЄ НАСИЛЬСТВО: ВІД ЗАКОНОДАВЧИХ ЗМІН ДО ПРАВОЗАСТОСОВНИХ ВИКЛИКІВ
У статті здійснено комплексний аналіз еволюції адміністративно-правової відповідальності за домашнє насильство в Україні крізь призму змін ст. 173-2 КУпАП. Досліджено юридичний склад адміністративного правопорушення, розкрито особливості об’єкта, об’єктивної та суб’єктивної сторін, суб’єкта правопорушення. Проаналізовано проблеми правозастосування та судової прак- тики, визначено типові помилки кваліфікації. Сформульовано пропозиції щодо вдосконалення законодавчої техніки й підвищення ефективності протидії домашньому насильству.
АДМІНІСТРАТИВНО-ПРАВОВИЙ СТАТУС ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ
Стаття присвячена аналізу адміністративно-правового статусу Державної міграційної служби України. Розкрито поняття та особливості Державної міграційної служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну міграційну політику, визначено її сервісний характер. Проаналізовано норми Положення про Державну міграційну службу України, запропоновано внесення змін до нього. Розглянуто підходи вчених до поняття та структури адміністративно-правового статусу Державної міграційної служби України. Визначено, що елементами адміністративно-правового статусу Державної міграційної служби України є завдання та функції, компетенція (предмети відання та повноваження), відповідальність.
МІЖНАРОДНА СПІВПРАЦЯ ДЕРЖАВНОЇ ПРИКОРДОННОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ ЯК ІНСТРУМЕНТ ЗАПОБІГАННЯ ЗАГРОЗАМ ПРИКОРДОННІЙ БЕЗПЕЦІ
У статті розкрито правову природу та зміст міжнародної співпраці Державної прикордонної служби України. Проаналізовано нормативні положення профільного законодавства, що регулюють взаємодію прикордонного відомства з іноземними компетентними органами, військовими формуваннями та міжнародними організаціями. Визначено, що міжнародна співпраця має допоміжний характер у структурі оперативно-службової діяльності, однак відіграє важливу роль у запобіганні транскордонним та воєнним загрозам. Запропоновано напрями вдосконалення законодавчого регулювання та підготовки персоналу.
ПРОБЛЕМНІ АСПЕКТИ ФОРМУВАННЯ ДЕФІНІЦІЇ «БЕЗПЕКА ДОРОЖНЬОГО РУХУ»
У статті досліджено поняття «безпека дорожнього руху» як складне, міждисциплінарне соціально-правове явище, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки, збереження життя і здоров’я громадян, ефективного функціонування транспортної системи та соціально-економічної стабільності в Україні. Окреслено концептуальні підходи до визначення поняття вітчизняними науковцями, виокремлено основні напрями його наукової інтерпретації. Крім того, зазначено, що проблеми визначення поняття «безпека дорожнього руху» пов’язані з його багатогранністю, різноманіттям тлумачень у нормативно-правових актах, нечіткістю інфраструктурних та технологічних компонентів, відсутністю уніфікованого юридичного регулювання та інтегрованого міжгалузевого підходу, а також недостатньою реалізацією освітніх заходів, що ускладнює ефективне формування і реалізацію державної політики у сфері дорожньої безпеки. Узагальнено, що безпека дорожнього руху є комплексним поняттям, яке охоплює правові, технічні, організаційні, соціальні та інформаційно-просвітницькі складові.
ФУНКЦІЇ ОСВІТНЬОГО ОМБУДСМЕНА В УКРАЇНІ: НОРМАТИВНЕ ВИЗНАЧЕННЯ ТА ПРАКТИЧНА РЕАЛІЗАЦІЯ
Статтю присвячено дослідженню функцій освітнього омбудсмена в Україні. Проаналізовано Положення про освітнього омбудсмена. Визначено зміст правозахисної, консультативно-роз’яснювальної, моніторингової та представницької функцій освітнього омбудсмена. Наголошено на тому, що здійснення вищезазначених функцій освітнього омбудсмена неможлива без належного використання ефективних форм діяльності, що забезпечують дієвий захист прав учасників освітнього процесу й сприяють удосконаленню освітньої системи загалом. Зроблено висновок, що функції освітнього омбудсмена становлять функціональне ядро його діяльності та безпосередньо забезпечують реалізацію визначених завдань у сфері захисту прав учасників освітнього процесу.